Hyvin kauan aikaa sitten -
kun Bamsen isoisä Hilmer oli yhdellä tutkimusmatkoistaan -
hän löysi jotain uskomatonta.
Mitä ihmettä?
Tule takaisin, senkin lurjus!
Anna hattu takaisin!
Katso.
Onpa hieno.
Seikkaillessa voi kuitenkin törmätä yllätyksiin.
Apua!
BAMSE JA JYMYKELLO
Kevät lähenee Kumpulassa, jossa Bamse ystävineen asuu.
Monet kerääntyvät hiihtomäkeen nauttimaan viimeisistä lumista.
Pomppi!
Jyrkkien mäkien laskemisen sijaan -
Pomppi valitsi turvallisen vaihtoehdon ja rakensi lumiukon.
Lurppa?
Haluatko sinä leikkiä? Odota vähän.
Katso tätä...
Varokaa!
Apua! Bamse!
Pomppi, onpa sinulla kova vauhti.
Vielä kerran! -Kiitos ei.
Tule, isä. Pidä kiirettä.
Nalle-Maija, ole varovainen, ettemme herätä heitä.
Joo. -Sehän on yllätys.
Mihin Bamse on menossa?
Puhvi, lopeta tuo!
VaIkovuokkometsässä Bamse ja Nalle-Maija noudattivat perinnettä.
Eväsretki vanhassa puussa asuvien eläinten kanssa.
Katso, isä.
Kun Hilmer-isoisä eli, hän huolehti vanhan puun kaikista eläimistä.
Nyt oli Bamsen vuoro.
Huomenta, herra Leppäkerttu.
Huomenta kaikille. Arvelin, että olette nälkäisiä.
Olkaa hyvät ja ottakaa.
Eläimet ja kasvit olivat kaikista tärkeimpiä isoisä Hilmerille.
Hän matkusti ympäri maailmaa löytääkseen siemeniä -
joita hän istutti tänne Valkovuokkometsään.
Isoäiti kertoi isoisän puhuneen aarteesta, jonka hän hautasi maahan.
Se oli kaikkea kultaa maailmassa arvokkaampi.
Aarre!
Tarkoitatko, että on olemassa aarre? -En tosiaankaan tiedä.
Mutta on olemassa aarrekartta. Valitettavasti emme vain tiedä missä.
Edes isoäiti ei tiedä sitä. -Mutta isä...
Isoäidillähän on vintti täynnä isoisä Hilmerin tavaroita.
Ehkä aarrekartta on siellä.
Aarre! Kuulinko oikein?
Aarre! -Hurraa!
Samaan aikaan kaupungissa suurella torilla oli markkinat.
Tuo.
Siinähän on Kasimir.
Kyllä vain!
Mitä hän tekee täällä?
Hop! Hupsista.
Tämä on ensiluokkainen silakka.
Hyvä rouva, sallikaa minun ojentaa teille kukka.
Mikä ihana tuoksu. -Mutta Kasimir, et kai sinä...
Hyväntuoksuinen silakka maksaa kympin.
Unohdin varmaankin kukkaron kotiin.
Niin ne aina sanovat.
Mikki.
Joka kerta kun Kasimir Kettu näki Mikin, hän meni ihan veteläksi.
Hän ei ollut tottunut sellaiseen tunteeseen.
Hei, Kasimir. -Hei.
Mitä sinulle kuuluu? -Hyvää. Mitä minulle itse?
Tai siis sinulle. Mitä sinulle kuuluu, Mikki?
Minulle kuuluu hyvää. -Saanko antaa sinulle omenan?
Kasimir...
Se tekee kympin. -Tässä.
Et voi vain ottaa tavaroita. -Miksi en? Ei kukaan huomaa.
Ei sillä ole väliä. Se ei ole kilttiä.
Hoi! Hei!
Olisit enemmän Bamsen kaltainen.
Bamsen kaltainenko?
Niin, kiltti.
Hei sitten.
Enemmän Bamsen kaltainen.
Bamse...
Hyvää yötä, Lurppa.
Katsotaanpas...
Aivan. Lisää jymyhunajaa Bamselle.
Se on melkein lopussa. Olin kokonaan unohtanut.
Kyllä, Janson. Tehdään sitä huomenna.
Nyt mennään nukkumaan.
Milloin vanhat tädit oikein menevät nukkumaan?
Ehkä hän kaipaa lasin lämmintä maitoa.
Hiljaa, Puhvi! Hän ei saa tietää, että olemme täällä.
Hyvää yötä, Janson. Hyvää yötä, Kotihiiri.
Nyt luulen, että hän on mennyt nukkumaan.
Nukkuuko hän? -Hys.
Puhvi, anna koukku minulle. -Ja voileipä.
Pelleiletkö? Anna koukku! -Minulla on nälkä.
Anna tänne se.
Peuhu, näetkö aarrekartan?
Mitä ihmettä? -Minäkin haluan nähdä aarteen.
No, tule sitten. -Ai!
Isoäiti ei voinut heittää Hilmerin tavaroita pois. Hän säästi kaiken.
Ohoi, minä olen merimies.
Olen hyvin tärkeä tyyppi ja olen piilottanut paljon aarteita.
Lopeta.
Haloo? -Hys, Puhvi!
Tule esiin, kartta. Missä sinä olet?
Pois tieltä, senkin tyhmä matto.
Hyvää päivää. Minä olen neiti Lampunvarjostin.
Täällä säilytettiin Bamsen jymyhunajan salaista ainesosaa.
Jymykelloa.
Tyhmiä kukkia. Kuka säilyttää kukkia vintillä?
Minä haluan aarteita.
Minä pidän kukista.
Se on minun. -Minä näin sen ensin!
Mutta minä haluan sen. -Saat sen myöhemmin. Tänne se!
Onko se se?
Kyllä on.
Aarrekartta löytyi.
Tiesin sen. Aarre on olemassa!
Täällä on tulipalo.
Janson, sinäkö aiheutat meteliä?
Häivytään.
Mitä ihmettä siellä tapahtuu?
Voi taivahan talikynttilät!
Hyvä, Janson!
Olkaa varovaisia!
Näin se sammuu.
Noin.
Voi ei.
Jymykellot ovat palaneet.
Ethän sinä voi tehdä jymyhunajaa ilman jymykelloja.
Eihän se käy!
Kilpinen, sinähän olet viisas. Sinä voisit keksiä jymykelloja.
Pahoittelen, Pomppi. Tiettyjä asioita on vain luonnossa -
ja niitä pitää varjella tarkkaan.
Meidän täytyy hankkia lisää jymykelloja kiireen vilkkaa.
Missä niitä kasvaa? Miten niitä löytää?
Voi sentään... Minäpä kerron teille.
Hilmer löysi jymykellot.
Maata näkyvissä!
Hän löysi ne paikasta nimeltä Kalliosaari.
Laskekaa ankkuri!
Oli yksi asia, jota hän ei tiennyt -
mutta joka selvisi hänelle hyvin nopeasti.
Ei, apua!
Miksi olet niin vihainen? En ole tehnyt mitään.
Se polttaa.
Nostakaa purjeet! Apua!
Lähdetään!
Ohoi!
Augusta Beata ilahtuu kovasti näistä kukista.
Nyt niitä ei ole enää yhtään jäljellä.
Kalliosaari on saari.
Kun puhutaan saarista, vesi yleensä liittyy asiaan.
Viktoria pitää panna kuntoon.
Viktoria? Ei...
Onko meidän lähdettävä taas johonkin seikkailuun?
Se on liian vaarallista. On parempi, että jäätte kotiin Bamsen luo.
Niin, kuunnelkaa Kilpistä. On vaarallista, että...
Jäädä kotiin? Enkö minä lähde mukaan?
Jää sinä tänne pitämään järjestystä yllä.
Jotain hämärää on tekeillä, isoäidin kotiin murtauduttiin.
Mutta Bamsen jymyhunaja on melkein lopussa.
Jos roistot luulevat, että Bamsella on jymyhunajaa, ei ole hätää.
Esitä, että sinulla on sitä. -Olet kai oikeassa.
Se on selvä. Olen aina oikeassa.
Minulla on kolme purkkia jäljellä. Käytän niitä vain silloin -
kun se on todella tarpeen.
Samaan aikaan Mikin sanat pyörivät Kasimirin päässä.
Olisit enemmän Bamsen kaltainen.
Yleensä hän ajattelisi sen olleen tyhmintä, mitä hän oli kuullut.
Bamse!
Nyt Kasimirilla oli kuitenkin mielessään suunnitelma.
Ehkä ovelin tähänastisista.
Apua!
Voi ei, se on Kasimir!
Hän on vielä pahempi kuin Bamse. Inhottavan kiltti.
Keksin tuollaisille kyllä jonkin sopivan rangaistuksen.
Olkaa hyvä, naiset.
Minun sankarini! -Kasimir, katso tänne!
Sankarina olo...
Kasimir teki päätöksen ja tiesi täsmälleen ketkä auttaisivat häntä.
Tuo oli hauskinta, mitä olen kuullut. Olisitko sinä, Kasimir Kettu, kiltti?
Hän on tullut ihan pöhköksi.
En ryhtyisi oikeasti kiltiksi, senkin pölvästit.
Kun varastaisitte karkkeja ja muuta, niin tulisin pysäyttämään teidät.
Kaikki luulisivat, että olen nykyään kiltti. -Kiltteys on pöhköä.
Ettekö ymmärrä, taukit? Se on hämäystä.
Kuunnelkaa tarkkaan. Kukaan roisto ei ole tajunnut -
että kiltteys on kaikista vahvin ase.
Minä tajusin sen. Minusta tulee kaupungin uusi sankari.
Minä otan Bamsen paikan!
Sitten häntä ei tarvita enää -
Sitten Mikki näkee vain minut.
Mikki? -Ehei.
Kuuletteko te huonosti? Sanoin, että voimme sitten ryövätä mitä vain.
Mitä me saamme siitä? -Mitä tarkoitat?
Jos me autamme sinua, saat auttaa meitä. -Saada ja auttaa...
Kaikki vain haluavat jotain. Te saatte...
Katsokaa, aarrekartta. Bamsen isoisä hautasi maahan aarteen.
Ihka oikea aarre!
Niin juuri! -Voit pidellä sitä.
Oikea aarre!
Se on teidän palkkionne.
Kas niin.
Nostakaa ankkuri. -Käskystä, Kilpinen.
Muista, että sinulla on vain kolme purkillista jymyhunajaa jäljellä.
Lupaan käyttää sitä vain silloin, kun todella tarvitsen sitä.
Odota, kuka ohjaa venettä? -Rentoudu, Pomppi. Minä hoidan sen.
Voi ei!
Aamiaisen aika. -Ei!
Ole hyvä.
Selviydyt siitä kyllä, Pomppi. Pidä vain kurssi. -Mikä kurssi?
Katso merikortista.
Kilpinen, mikä on merikortti? -Älä häiritse, minä syön nyt.
Kyllä se siitä, pikku Pomppi.
Lohikäärme. -Mitä?
Hilmer sanoi, että lohikäärmeet voivat elää 600-vuotiaiksi.
Onko lohikäärme vielä Kalliosaarella?
Bamsen isoisä hautasi aarteen vanhan ruman puun alle Valkovuokkometsässä.
Kaadamme puun, revimme juuret irti ja kaivamme aarteen esiin.
Vitsailetko? Miten me sen teemme, kun Bamse on täällä?
Niin, tuota...
Juuri niin, rakkaat susiserkkuni.
Siksi toteutamme minun suunnitelmani ensin. Minä hoidan Bamsen.
Niin! Hyvä!
Sovitaanko niin? Ensin Bamse ja sitten aarre -
jonka me tietenkin jaamme, puoliksi.
Sopiiko niin?
Sopii!
Selvä.
Voi ei. Anteeksi, Bamse! -Ei se mitään. Hei sitten!
Vauhtia nyt, rouva.
Bamse?
Varokaa!
Hyvää päivää sinullekin, Bamse.
Bamse! Nostatko meidät ylös? Heitätkö meitä ilmaan?
Ole kiltti! -Ei tänään, lapset.
Tylsää. -Ehkä joskus toiste.
Onpa kurjaa.
Apua! -Olen tulossa!
Aijai.
Mikki, miten kävi? -Ei hätää. Minä vain...
Mikä se oli?
Mitä täällä tapahtuu?
Lupaamme, ettemme ole enää ilkeitä niin kauan kun sinä olet kaupungissa.
Sitä todellakin toivon.
Jatkossa teidän pitää luvata olla kilttejä.
Lupaamme sen. -Kasimir?
Kasimir! -Mikki.
Älkää pelätkö, rakkaat kansalaiset. Nämä kierot ketkut eivät kiusaa enää.
Oletko tullut kiltiksi oikeasti?
Ai!
Kasimir, katso tännepäin.
Hyvä. Aikamoiset lihakset.
Kasimir
Kuka on kiltein nyt Auttaa herraa ja rouvaa
Kasimir
Kuka on kaupungin kiltein Auttaa kaikkia lapsia
Pysähdy!
Seis! Rikos ei kannata. -Tässä olen!
Kasimir?
Kuka on makein Kuka on hienoin
Kuka on kaupungin viilein tyyppi?
Kuka ei pelkää mitään vaaroja Tässä kaupungissa?
Voi sentään.
Täältä minä tulen! Kasimir on valmiina auttamaan.
Laskekaa meidät, senkin pöhköt.
Tuo kyllä sattui.
Jymyuutinen. Kasimir Kettu, roistosta sankariksi.
Päivän lehti, kiitos. -Kasimir on paljon esillä.
Hei.
Hei. Päivän lehti, kiitos. -Ikävä kyllä ne loppuivat.
Olet myöhässä, kuten tavallista.
Ei se kuitenkaan haittaa. Sinua ei tarvita nyt.
Mitä?
Mitä järkeä on ryöstää pankki, kun emme saa ottaa mitään?
Koska Kasimir sanoi niin, tietysti. Tule nyt.
Ota dynamiitti esiin.
Mitä, makkarako?
Kappas. Se on sitten lounaan aika.
Anna dynamiitti tänne.
Ota rauhallisesti. Täältä se tulee. -No niin.
Onko Kasimir tosiaan nykyisin kiltti? -En tiedä. Se tuntuu oudolta.
En olisi yllättynyt, jos siinä olisi koira haudattuna.
Kasimir vaikuttaa erilaiselta. Hän ja Mikki pitävät toisistaan.
Luulin Kasimirin pitävän vain itsestään.
Olet varmaan...
Isä, tule äkkiä!
Kädet ylös!
Kädet ylös, sanoin!
Haluamme teidän rahanne! -Puhvi!
Mitä? Toivottavasti Kasimir ei tule pysäyttämään meitä.
Niin juuri.
Älkää pelätkö. Minä olen täällä! -Voi ei.
Se on Kasimir, kaupungin kiltein sankari.
Se pitää paikkansa. Antautukaa, senkin pölkkypäät!
Antaudumme. -Armahda meitä.
Kasimir!
Tässä ollaan! Mutta...
Hommaan teidät vapaaksi myöhemmin. -Milloin?
Nyt pysytte aloillanne!
Isä, minä en pidä tästä. -En minäkään, Nalle-Maija.
Ja nyt jymyhunaja on loppu.
Sinun vuorosi, Pomppi.
Minä häviän vain sinulle, Kilpinen.
Häviäminen ei ole sama asia kuin epäonnistuminen.
Tärkeintä on, että yrittää.
Oletko varma siitä? -Täysin varma.
Yrittäminen on rohkeaa. -Minä en ole rohkea.
Kyllä sinä olet, jos vain yrität.
Kiitos, Kilpinen. Okei.
Yksi, kaksi, kolme, neljä. Sinun vuorosi.
Kilpinen!
Rohkeus ei tarkoita samaa kuin viisaus. Minä voitin.
Nyt olen valmis. Pormestari haluaa antaa minulle mitalin -
koska minä olen niin kiltti!
Olit tosi siisti, Kasimir. -Kiitos.
Mitä teille kuuluu, rakkaat roistokaverini? Mitä aarteelleni...
Tai siis aarteellemme kuuluu?
Hyvää, ja vielä parempaa, jos hoidat Bamsen. -Ja kaverimme ulos putkasta.
Ehdottomasti.
Nyt pyydän Kasimir Kettua ottamaan vastaan kaupungin hienoimman lahjan.
Kaupungin avaimen.
Pidä sitä lahjana, joka todistaa -
että voi saada uuden mahdollisuuden, ja kaikki voivat olla kilttejä.
Minä voitin! Sain ensimmäisen palkinnon.
Hurraa!
Haluan kiittää Bamsea, koska hän luovutti paikkansa sankarina.
Haluan myös kiittää teitä, pahvipäät. Tarkoitan kiltti väki.
Ja haluan kiittää itseäni, koska olen niin suunnattoman rohkea!
Apua!
Jota vain minä voin... -Lumivyöry!
Lumivyörykö? Jonkun täytyy pysäyttää se. Kasimir!
Ei! Bamse on lähimpänä. Antaa hänen kerrankin hoitaa jotain.
Niin, Bamse. Tee jotakin.
Miksi seisot vain siinä?
Ei, et voi, isä! Sinulla ei ole jymyhunajaa.
Minun täytyy yrittää.
Tarvitsetko apua, Bamse?
Olet tainnut menettää jymyvoimasi.
Kasimir? -Bamse on heikko.
Bamsella ei ole jymyvoimia enää. Hän on vain tavallinen nalle.
Onko se totta? Ovatko jymyvoimasi lopussa?
Etkö ole enää Bamse?
Katsokaa, hän on heikko.
Nyt et ole niin kova tyyppi enää.
Bamse-parka. Eikö häntä tarvittu enää?
Hurrataan minulle! Hurraa!
Kuka hän oikein oli, jos hän ei ollut Bamse, maailman vahvin nalle?
Niinpä niin...
Bamse, täälläkö sinä olet?
Nalle-Maija kertoi, mitä tapahtui.
Bamse... Konstaapeli Koppalakki kysyi jopa -
olinko edes Bamse enää.
Se oli typerintä, mitä olen kuullut. Kuka muu sinä olisit?
Niin, kuka muu minä olisin? -Kuuntele minua, Bamse.
Sinulla on tärkeintä, mitä kenelläkään voi olla.
Ystäviä, jotka pitävät sinusta hyvin paljon.
Uskotko todella, että Kilpinen ja Pomppi löytävät jymykelloja?
Tiedän sen. Ja kun on kyse jostain tärkeästä, tulee rohkeaksi.
Apua! Me kuolemme!
Olemme kohta perillä, Pomppi. Ota rauhallisesti.
Nauti seikkailusta.
Vai "nauti seikkailusta"? Me kuolemme! Hyvää yötä!
Olemmeko kuolleita?
Saavuimmeko paratiisiin?
Ei. Olemme elossa ja perillä Kalliosaarella.
Onpa täällä kaunista.
Voi olla, mutta emme tulleet tänne ihailemaan saarta.
Meidän pitää löytää jymykellot. -Vau...
Pomppi!
Haluan vain vähän hengittää saaren ilmaa.
Voit hyvin hengittää ja kävellä samaan aikaan.
Tule nyt. -Odota.
Milloin olemme perillä? Onko täällä varmasti turvallista?
Kilpinen?
Laskelmieni mukaan jymykellojen pitäisi kasvaa täällä.
Mitä ihmettä?
Voi sentään.
Missä jymykellot ovat?
Täällä on näköjään ollut metsäpalo. -Mitä?
Sitten Bamse ei voi enää koskaan syödä jymyhunajaa.
Eihän niin voi käydä. -Joskus asiat vain ovat sellaisia.
Eivät ne voi vain kadota. Mitä me sanomme Bamselle?
Totuuden. -Bamse ei ilahdu siitä.
Täällä tuulee.
Tämä on huono ajankohta biologian oppitunnille, Kilpinen!
Kukkien siemenet lentävät helposti tuulen mukana -
ja tuhka tekee maasta hyvin ravinteikkaan viljelylle.
Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, että jymykellojen siemenet -
ovat voineet lentää jonnekin muualle.
Mennään tähän suuntaan.
Samaan aikaan kaupungissa susiserkukset olivat -
vapauttamassa Puhvia ja Peuhua.
Tervetuloa ulos.
Jihuu!
Kasimir puolestaan ei voinut olla ajattelematta Mikkiä.
Mikki?
Katso.
Vau. -Onpa hienoa.
Ajatella, että muutuit roistosta sankariksi. Sitä täytyy ihailla.
Niin, ehkä vähän. Tai paljon.
Mitä teet huomenna? -Varmasti jotain rohkeaa.
Haluaisin viedä sinut lempipaikkaani.
Mielihyvin. Minne? -Valkovuokkometsään.
Valkovuokkometsäänkö? -Siellä on niin kaunista.
Siellä on iso, mahtava puu. Vanha puu.
Se on lempipaikkani.
Nähdään siis huomenna. -Niin, huomiseen.
Huomenna kaivamme aarteen ylös. -Tarvitsemme kuorma-auton.
Kankia, köyttä ja tulta. -Lapioita, hakkuja ja kakkuja.
Miksi tarvitsemme kakkuja? -Koska ne maistuvat hyvältä, hölmö.
Lapio...
Minä otan tämän.
Olitko tyttöystäväsi luona?
Kasimirilla on tyttöystävä.
Pus, pus. Mene mieluummin minun kanssani naimisiin.
Naama umpeen!
Minä vain narrasin häntä.
Kohta ryöstän hänen lelukauppansa.
Joopa joo. Oli miten oli, olemme pian valmiita.
Valmiita mihin? -Kaivamaan aarteen ylös tietysti.
Huomenna menemme kaatamaan sen typerän vanhan puun.
Niin joo... Täytyykö teidän etsiä juuri sieltä?
Sinne aarre on haudattu.
En tiedä, onko se niin hyvä suunnitelma sittenkään.
Oletko saanut iskun päähäsi? -Kai sinä tulet mukaan?
Katsotaan. Minulla on ehkä jotain vielä rankempaa tehtävää silloin.
Rankempaa? Eräs, jolla oli oikeasti rankkaa...
Tuletko, Pomppi?
Se oli Pomppi.
Kilpinen, olemme etsineet koko yön.
Olemme kohta käyneet saaren läpi.
Katsotaanpas.
Mitä? Oliko sinulla tuo koko ajan? -Kyllä.
Olisimme voineet katsoa kävelemisen sijaan. Anna se tänne.
Katsotaanpas.
Ei ole jymykelloja.
Kilpinen, minä näen jymykellon.
Ja toisen, ja kolmannen. Tuolla on useita. Vau.
Sekä yksi lohikäärme.
Ja tuolla on... Mitä?
Lohikäärmekö?
Mitä me teemme?
Mitä sinä teet? Et voi jättää minua yksin tuon kanssa!
Menikö lohikäärme pois?
Kilpinen, vedä jotain esiin vanhasta kilvestäsi!
Teet erinomaista työtä, Pomppi. Olen kohta valmis.
Älä grillaa minua! -Tämän pitäisi riittää.
Kiitos, Pomppi. Nyt voit antaa sen mennä.
Antaa sen mennä? Lasketko leikkiä?
Annan sinun mennä!
Olen kani, en mikään vaahtokarkki!
Apua...
Kilpinen, auta!
Selviydyt kyllä, Pomppi. Yritä.
Yritä? -On aika olla rohkea.
Minä osaan olla rohkea. Olen rohkea.
Katso keppiä...
Katso sitä. Haluatko kepin?
Sitten teet kuten minä sanon. Peruuta, ulos. Suoraan taaksepäin.
Noin. Peruuta.
Istu.
Hyvä lohikäärme!
Siinä näet. Tule nyt, Pomppi.
Meidän täytyy valitettavasti nyt kiiruhtaa kotiin.
Mutta Kilpinen...
Tiedän, se oli rumasti sanottu.
Mitä sinä teet? -Sanoit, että meidän pitää kiiruhtaa.
Oletko varma tästä suunnitelmasta?
En, mutta pitää yrittää, vai mitä? -Joo...
Kasimir, en olisi koskaan uskonut, että kävelisin täällä sinun kanssasi.
Eikö täällä olekin kaunista?
Joo, onhan tässä paikassa -
omat puutteensa, kuten kaikessa vanhassa.
Tuossa on vanha puu.
Se on metsän vanhin puu.
Se kuulostaa vähän liioitellulta.
Emmekö menisi mieluummin elokuviin?
Täällä on niin metsäistä. -Katso!
Tuolla on oravia. Ne asuvat vanhassa puussa.
Eivätkö ne olekin ihania? -Hyvin ihania.
Niin ihania, että en edes jaksa katsoa. Mennään nyt.
Ei, katso tuonne. -Mitä? Minä olen syytön tuohon.
Kevään ensimmäiset valkovuokot.
Onpa merkillistä.
Alkaa hämärtää. Meidän on parasta mennä.
Saanko saattaa neidin? -Hiljaa. Odota.
Mitä nyt? -Kuuletko tuon?
Jotkut ovat tulossa tänne. -Olet varmaan väsynyt. Nyt häivytään.
Metsässä on joku. Tai monta!
Mentiin. Mennään tuota kautta.
Tule.
Pysäytä! Kasimir?
Sinäkö se olet? Aloititko jo?
Mitä te teette? -Olimme juuri lähdössä.
Autoimme saamaan väen luulemaan sinua kiltiksi. Nyt sinä autat meitä.
Kasimir, mitä olet tehnyt? -Minä...
Oletko huijannut minua? -Minäkö?
Sinä valehtelit minulle. -En!
Minä olin kiltti, pelastin sinut. Olin kiltti kuin Bamse.
Bamse ei huijaa! -Hei siellä, pikkuneiti.
Haluamme vain varmistaa, ettet mene kantelemaan kenellekään.
Anna tulla, jos uskallat!
Tästä saat, senkin kelmi!
Tule takaisin!
Puhvi, anna hänen mennä.
Aarre on kohta meidän.
Mikki...
Kasimir! Tule nyt.
Minä näen vuoret!
Erinomaista.
Bamse! -Mitä?
Mitä sinä täällä teet? -Tarvitsen apuasi.
En selviydy siitä yksin. Susiserkukset ja Kasimir.
He aikovat kaataa vanhan puun. -Kasimir?
Hän valehteli. Hän ei koskaan ollut kiltti.
Mutta minulla ei ole jymyhunajaa.
Jymyhunaja ei ole tärkeää. On tärkeää, että estämme heitä.
Mutta en ole vahva. -Ei kai sillä ole väliä?
Sinä yrität aina tehdä oikein. Siksi tarvitsemme sinua.
Tule. Meidän täytyy pelastaa metsä ja vanha puu.
Olet oikeassa.
Hyvät ystävät, kohta olemme kaikki rikkaita!
Vedämme sen juurineen kumoon. Olkaa valmiina.
Kun käsken, vetäkää!
Nyt!
Vetäkää!
Ei!
Apua!
Oletteko te heikkoja?
Apua!
Nyt se tapahtuu, puu kaatuu. Anna mennä!
Mitä ihmettä...
Tähän aikaan illasta, sen täytyy olla jotain tärkeää.
Oliko joku tilannut kukkia?
Pomppi! Kilpinen!
Lohikäärme?
Mitä ihmettä?
Antakaa minulle lapio.
Minä löysin sen.
Hetkinen... -Onko se kultaa?
Tai kakkuja?
Ne ovat siemeniä.
Mitä siemenet ovat?
Sellaisia, joista tulee kasveja ja kukkia.
Voi ei. Miksi?
Missä aarre sitten on? -Aarretta ei ole.
Hän kaivoi siemenet maahan, ei aarretta.
Serkku! -Hiljaa. En halua kuulla mitään nyt.
Täällä taitaa palaa. -Mitä?
Varovasti, se on kuumaa. Noin.
Pomppi, mikä on hätänä?
Hyvä luoja!
Voi ei, metsä palaa!
Meidän täytyy pelastaa eläimet. -Tule!
Meidän täytyy pelastaa kaikki!
Bamse! Missä sinä olet?
Bamse!
Varo! -Ei!
Mikki, juokse! -Kasimir!
Pelasta itsesi! -Bamse! Apua!
Bamse?
Tule, Kasimir!
Bamse! Ota kiinni!
Kyllä!
Tule!
Sinä pelastit hänet.
Ja kiitos sinulle, Kasimir. Mutta oikea ystävä ei valehtele.
Voit tulla takaisin sitten, kun olet oikeasti kiltti.
Meidän täytyy sammuttaa tulipalo.
Tätä tietä. -Ai!
Minulla on nälkä. -Suu kiinni, Puhvi.
Olisi pitänyt ottaa kakkuja mukaan. -Hiljaa nyt!
Olisimmepa ottaneet soihdun. On aika pimeää.
Lakatkaa valittamasta. Emme voi tehdä sille mitään...
Minne te mahdatte olla matkalla?
Me... halusimme nähdä auringonlaskun. Eikö se olekin kaunis?
Tiedän jotain muuta, mitä saatte tehdä.
Hyvä! Hienoa!
Kaikki olivat kerääntyneet auttamaan Valkovuokkometsää.
Isoisä Hilmer oli haudannut mielestään hienoimman aarteen.
Siemeniä.
Hänelle luonto oli hienoin aarre, jonka saattoi kuvitella.
Kun isoäiti istui vanhan puun alla jymykellojen kanssa -
ja hän näki kaiken kauniin ympärillään, hän ajatteli...
Niin kauan kuin tämä on olemassa, Hilmer on täällä myös.
Äh, se tyhmä nalle.
Bamse!
Suomennos: Ilse Rönnberg Scandinavian Text Service 2019